![Софија Карајић (1954- 2019)](https://www.glaspodrinja.rs/img/upload/big/sofija-karajic.jpg)
IN MEMORIAM:
Софија Карајић (1954- 2019)
У недељу, 4. августа, у 65. години, преминула је Софија Карајић, дугогодишња инспицијенткиња Шабачког позоришта.
Софија је рођена 1954. у Новој Вароши. Њен животни пут био је нераскидиво везан за позориште, које је из Крушевца, преко Ужица, водило у Шабац.
У Шабачком позоришту почела је да ради 1995. године и од тада је била добри дух ове установе: она коју публика не види и не чује, али која брине да сваки детаљ у представи почне и заврши се без грешке.
На Софијин знак, подизала се завеса, палили су се рефлектори, глумци су излазили на сцену, музика је почињала да свира, мењали су се штимунзи, боје, тонови и ноте… У празном, црном простору, смењивали су се призори, стварали и нестајали светови, универзуми и приче. Решавала је сваки, најситнији проблем на сцени и иза сцене, бринући о декору, реквизити, костимима, променама и онима које је највише волела – глумцима.
У послу који је савесно и посвећено обављала, није јој било равне. Сарадници су је волели и бескрајно поштовали, признајући јој природни ауторитет шефице сцене. Приватно, звали су је Сојка. На сцени, имала је шаљиви надимак – Стаљинка, јер ни једна, најситнија ствар није измицала њеном пажљивом погледу и контроли.
Позориште није било само њено радно место, него њен живот и породица. У браку са глумцем Зораном Карајићем, родила је ћерку Соњу (1977), данас првакињу Шабачког позоришта, уметницу раскошног дара, која је од мајке наследила поштен и беспоштедан однос према театру.
За свој озбиљан, одговоран и посвећен рад, Софија Карајић је 2018. године добила Награду “Борис Ковач” за свеукупан уметнички допринос раду Шабачког позоришта. Том приликом, приказан је кратки филм, који је о Софији и њеној професији, снимио РТС. У овом филму, колеге из Шабачког позоришта, препричавају неке од анегдота у чијем је стварању учествовала, попут њеног чувеног лапсуса: “Упалите мрак!” Ова реплика, много пута изговорена у шали, сада има неко скривено, дубље значење.
Софија је рођена 1954. у Новој Вароши. Њен животни пут био је нераскидиво везан за позориште, које је из Крушевца, преко Ужица, водило у Шабац.
У Шабачком позоришту почела је да ради 1995. године и од тада је била добри дух ове установе: она коју публика не види и не чује, али која брине да сваки детаљ у представи почне и заврши се без грешке.
На Софијин знак, подизала се завеса, палили су се рефлектори, глумци су излазили на сцену, музика је почињала да свира, мењали су се штимунзи, боје, тонови и ноте… У празном, црном простору, смењивали су се призори, стварали и нестајали светови, универзуми и приче. Решавала је сваки, најситнији проблем на сцени и иза сцене, бринући о декору, реквизити, костимима, променама и онима које је највише волела – глумцима.
У послу који је савесно и посвећено обављала, није јој било равне. Сарадници су је волели и бескрајно поштовали, признајући јој природни ауторитет шефице сцене. Приватно, звали су је Сојка. На сцени, имала је шаљиви надимак – Стаљинка, јер ни једна, најситнија ствар није измицала њеном пажљивом погледу и контроли.
Позориште није било само њено радно место, него њен живот и породица. У браку са глумцем Зораном Карајићем, родила је ћерку Соњу (1977), данас првакињу Шабачког позоришта, уметницу раскошног дара, која је од мајке наследила поштен и беспоштедан однос према театру.
За свој озбиљан, одговоран и посвећен рад, Софија Карајић је 2018. године добила Награду “Борис Ковач” за свеукупан уметнички допринос раду Шабачког позоришта. Том приликом, приказан је кратки филм, који је о Софији и њеној професији, снимио РТС. У овом филму, колеге из Шабачког позоришта, препричавају неке од анегдота у чијем је стварању учествовала, попут њеног чувеног лапсуса: “Упалите мрак!” Ова реплика, много пута изговорена у шали, сада има неко скривено, дубље значење.
Најновији број
25. април 2024.